Mao säger: "Världen är er, liksom vår, men i slutet är den er."
Vi marxist-leninister förordar en enkel livsstil.
Även partiledare borde leva som arbetare.
När rikemanssöner kommer till oss med sitt långa hår-
- säger vi: "Om ni vill arbeta för partiet"-
- "måste partiet få alla era pengar annars finns det ingen tillit."
Vår organisation måste bygga upp det sanna revolutionära partiet-
- som kan krossa revisionisterna och fackföreningarna-
- som sålt det italienska folket till borgarna och dess regering.
Det revolutionära par som idag firar sin förening kommer bekämpa-
- avvikande ekonomiska beteenden och intellektualism som förespråkar-
- absurditeter som slagsmål i...
- Fabrizia! - Jag heter inte Fabrizia.
Jag heter Aidra.
Polisen! Jag är fast...
Omringa byggnaden!
FORSAR
Mina damer och herrar, god kväll.
Vi ska nu få höra hur de här fantastiska små filmerna kom till-
- direkt från munnen på mannen som producerade dem.
Vår speciella gäst i kväll... Hälsa Bruno Bonomo välkommen!
- Får jag ge er det här manuset? - Efteråt.
Nej, jag måste gå nu.
- "Kajmanen." Jag läser det tyst. - Inte alltför tyst...
Bonomo, mannen som återupplivade genrefilmen i Italien-
- flera år före Quentin Tarantino, med filmer som "Mockasinmördarna"-
- "Smutsiga boots", "Maciste vs Freud"-
- och filmen som Bruno såg med oss ikväll: "Forsar."
En film som ruinerat honom. Han har nu varken hem eller bolag.
Mitt produktionsbolag är fortfarande...
Du har ju inte gjort fler filmer.
Din regissör slutade som optiker i Arezzo.
Jag trodde på den, att den skulle bli en succé.
Katastrof! Inte för att vara elak, utan för att förklara så lång exil.
Vi har saknat dig de här tio åren. Vad har du gjort?
- Jag förbereder en film. - Va?! Det borde jag ha fått veta.
Jag blir glad men är lite förolämpad. Vad gör du för film?
En kostymfilm. Columbus återkomst från Amerika.
- Regisserad av? - Franco Caspio.
Den här är ju fantastiskt! Tre betydande comebacker...
25 år för Caspio, 10 för Bonomo, 500 för Columbus.
Jag vet, en ny behövs inte. Vi använder den här.
Den modellen har min sonson gjort.
Gratulerar! Han har förstått filmens värld. Vi använder den.
- Columbus återvände med ett skepp. - Niņa.
Vi sätter den i poolen. Det var så de gjorde "Rädslans Hav".
- Minns du den? - Nej.
Snälla Bruno, jag är inte van vid att filma så.
- Inte van vid att filma alls! - Inte du heller.
Franco, oroa dig inte. Du får allt du behöver. - Hallå, Paola?
Marisa!
Vad ska jag ta med ikväll? Ja, jag är ute i god tid.
- Kan jag göra en film med den här? - Vi kan göra hela filmen med den.
- Jag kan ta med en efterrätt. - Vår scenograf är Friz Simmons.
- Han är ju alkoholist! - Nej, han har slutat dricka.
Vilket filmteam! I ett år har det bara varit du och jag.
När jag skrivit på för RAI diskuterar vi filmteamet.
Du kunde gett mig en assistent som jag bett om.
På torsdag får du assistent, scenograf, kostymtecknare, rubbet.
Igår på Dino Risis 90-årsfest ville Aurelio de Laurentiis läsa manuset.
Han har länge hört talas om det och är intresserad.
Dino Risis födelsedag? Han bjuder inte in mig längre.
- Här har vi den! - Andrea, se vad pappa hittade.
- Nej, den är ju inte platt. - Som den, men det är inte den rätta.
En och en halv timme nu!
Robertos pappa sa du var bra i lördags. Du berättar inget för mig.
Förlåt, pappa. Hjälp mig hitta biten så rymdskeppet blir klart.
- Med tolv, gul, platt. - Gul, platt, med tolv.
- Hur gick det igår kväll? - Bra.
De visade "Poliskvinna i stilettklackar".
- Och "Forsar"? - Givetvis.
- Var Aidra också där? - Nej, hon kan inte visa sig.
- Hon är efterlyst i hela världen. - Är det sant? Varför det?
- Kvällens historia... - Den med Aidra?
- Ja, men var var det vi slutade? - Hon blev chefskock på restaurang.
- Som hette? - "Kärlekens slav."
I det restaurangköket är Aidra nästan oigenkännlig.
Ingen vet hennes sanna identitet
I sitt nya liv är hon älskad av alla.
Alla, utom en matkritiker som alltid kritiserar hennes rätter.
- Men så en dag kommer han... - God kväll.
...för att skriva ännu en artikel, vilket hon väntat på.
"En köttskiva på sicilianskt vis. Kokt ris på puertoricanskt vis."
"Risbomb ā la 'piacentina'."
"Komage, tillagad som i Zürich. Gryta med äpplen."
"Kokta kalvfötter."
Strax kommer första rätten in och en gaffel sticks ner i riset.
Kritikern smakar bara lite, innan han kallar på servitören.
Det är lugnt, han smakade på det, men han lämnade lite.
Han lämnade allt.
Hur kan denna restaurang våga sig på risotto på puertoricanskt vis?
Serverad med paprika... Det ska vara spanska oliver!
Ni och era gommar borde aldrig komma hit igen!
Aldrig mer! Aldrig mer! Aldrig mer!
"Bananer ā la Copacabana. Tomater fyllda med äggröra."
"Kyckling ā la 'Sparafucile'!"
Hej!
Jag väntade på dig. Jag är osäker på det här receptet.
- De ser levande ut. - De är levande.
Det är du som är död.
Förlåt mig. Jag har haft sinus i i 15 år.
Jag har förlorat smaksinnet helt.
Filmerna betraktades som fascistiska. Kan du tänka dig?
- Vi var fascister. - Nej! Låt mig bedöma det.
Ni slogs mot filmcensuren. Ni var antikropparna.
- Två sätt att göra samma jobb på. - Antikroppar...
- Hur är det, Franco? - De här personerna betalar bra.
De tar allt, även trailrarna. Har du dem?
Inte till "Smutsiga boots". Den stals i Viterbo.
Jag skaffar fram den. De unga vill se dina filmer.
- Ingen frågar ju efter dem. - Vi gör en box.
Fixar till negativen, lägger med bonusar, fin intervju med Paola...
Hon vill inte längre höra talas om filmvärlden.
- Har du klippen? Från censuren. - Jag blev aldrig censurerad.
Jodå! 500 bildrutor av "Suzy, kvinnohataren".
- 15 sekunder! - Du gick lite för långt.
- Jag har bara filmerna och studion. - En bit filmhistoria...
Nu filmar vi för TV-köp och jag har inte fått lön på sex månader.
Ursäkta mig...
Marisa, vad är det som händer?
- Han säger att han går. - Vart då?
- Vänta, Franco! Vad gör du? - Låt mig gå bara.
Det är ju klappat och klart. Jag ska träffa RAI.
- Läste de Laurentiis manuset? - Ja, och han gillar det.
Sen han köpte FC Neapel är fotboll allt för honom. Peppe tror också...
- Säg det till honom. - Tillsammans kan ni förvåna än.
Du ska hålla tyst!
Jag minns vad du skrev. "Att jämt zooma påminner om hemmavideor."
- Du skrev det. - För 30 år sen.
- Jag har inte glömt det. - Vilket minne!
...Gå inte. Ge mig kartongen. - Nej. Släpp! Släpp!
Ingen ville ha dig. Jag var den enda som litade på dig. Ge mig den.
- Vad fan ska du med den till? - Du har sönder den.
Jag vill aldrig se dig igen. Aldrig nånsin!
Franco! Franco, kom genast hit!
Andrea! Koncentrera dig. Se på matchen.
Domaren! Jag gör byten.
Emanuele och Gianluca. Giuseppe och Nicolas.
- Sitt kvar. - Ursäkta...
Jag vet min son inte är så bra, men han har blivit bättre.
- Visst, men det spelar ingen roll. - Robertos pappa sa han var bra.
Jovisst, men bara lugn. Alla kommer att få spela. Han ska få vara med.
Anfallsspelare eller försvarare? Han är nog en bättre försvarare.
- Pappa, snälla! - Herr Bonomo, oroa er inte.
Jag blandar mig ju inte i era val, men har ni sett på nummer 16?
Är han född 1996? Han ser äldre ut.
- Alla är lika gamla. - Säkert?
Då sätter jag mig och tittar. - Gör ditt bästa!
Aidra vet inte vad hon ska göra, under vattenytan sen sju minuter...
Förföljd av fyra män med knivar mellan tänderna.
Plötsligt, får Aidra... en idé. Vad för idé?
Skulle jag störa deras sömn? Tänk om Andrea ska se "Män i svart", 1 och 2-
- "Matrix", "Tempelriddarnas mysterium", "Den otrolige Hulken".
Explosioner, dödande och maskar...
Du vill bara inte att de ska se dig i "Forsar".
Jag vill de ska veta att föräldrarna har gjort nåt tillsammans.
Barnen vet att nåt är på tok.
Sluta tjata om att de vet! Det gör de inte.
Jag sa jag inte sover här, för jag filmar på nätterna. De trodde mig.
Bruno, vi ska separera. Vi måste tala med dem.
Det är ingen riktig separation. Vi skulle tänka igenom det.
Kanske blir det bättre mellan oss. Vi kommer ju bättre överens nu.
Varför säger du att de vet? Har de sagt nåt?
Nej, det är bara det att...
Andrea vaknar varje natt och gråter över nån förlorad leksak.
Han säger det var hans älsklings- leksak och att vi måste hitta den.
Vi tänder. Då vaknar Giacomo också och gråter han med.
Ibland gråter jag och vi somnar inte om, förrän efter flera timmar.
Jag måste sluta nu. Jag väntar på en sak. Hej då.
"Tusentals sedlar flyger omkring. Miljarder lire från 70-talet."
"Varifrån?"
"Miljarder, miljarder och miljarder lire..."
"Alla dessa pengar som föll ner från himlen."
"Var kom de ifrån?"
"Alla dessa pengar?"
"Varifrån?"
"KAJMANEN"
Ursäkta att jag ringer så sent. Kan jag få tala med Teresa Mantero?
Det här är Bruno Bonomo.
Jag har ert manus här, "Kajmanen", med ert telefonnummer.
Jaha, var du flickan med babyn?
Jo, visst kommer jag ihåg. Men varför gav du manuset till mig?
Jaha, jag stod sist på listan.
Ja, givetvis har jag läst det. Det är intressant.
Men jag diskuterar det inte i telefonen. Kanske vi kan ses?
Ja, vi hörs av. Godnatt, Teresa.
- God morgon, Marisa. - God morgon.
- Hur är det? - Bra.
Vad nytt?
Vad gör jag inför dagens möte med RAI angående "Columbus återkomst"?
...Vi får se. Har Franco Caspio ringt? - Nej.
Banken ringde. Vi har övertrasserat med 40000 euro.
- De föreslog en avbetalningsplan. - En avbetalningsplan...
Jag tar inga samtal, ska läsa manus. Släpp bara fram min fru.
"Scen 6, exteriör, dag."
"Vi är i Milano i början av 70-talet"-
- "för invigningen av ett bygge."
Jag vill bygga med optimism. Pessimism är värdelöst.
Ett, två och tre...
Jag vill bygga en stad som har allt.
Förlossningsklinik, skola, arbete- platser, kabel-TV för hemmafruar.
Projektet kostar 500 miljoner om dan. Vem har ni fått pengar av?
Alla dessa pengar... Var kommer de ifrån?
Jag vill helst inte svara på det nu. Aldrig, faktiskt!
- Väntar ni på mig? - Ja, vi ville fråga er...
...som administrerar EdilMilano. - Nej, nej, ni har missförstått.
Jag är bara konsult och ansvarar för skötseln.
Varifrån kommer pengarna i de 22 hemliga aktieinnehaven?
Jag har inga hemligheter, men aktierna är ju inte mina.
Nej, de ägs av bulvaner, hemmafruar, pensionärer, stackare som fått slag.
Men vi vet att allt är ert. Det vi inte vet är var allt kommer ifrån.
Gör mig inte besviken. Ställ inte den frågan, ni med.
Ni är alltför duktig för det jobb ni har.
Marisa!
- Har inte Paola ringt? - Nej.
Inte Franco Caspio heller? Två års samarbete och inte ens ett samtal.
Ringer några vänner, så släpp fram. Andra också! Jag vill bli störd.
När sågs en helikopter senast i en italiensk film? En actionfilm!
Resväskor med pengar, maktbegär, scener med folksamlingar.
Varifrån kommer pengarna? En mäktig person som vill bygga en hel stad...
- Columbus, då? - Trist! Återvände med bara ett skepp!
Det finns ingen publik för kostym- filmer. Denna film skildrar nutiden.
- Och Caspio ska regissera? - Nej, en ung kvinnlig regissör.
Så... byt titel på första kontraktet. Från "Columbus" till "Kajmanen".
- Bruno, så lätt är det inte. - Den här blir ju mycket billigare.
Ja, men också en helt annan film.
- Och flickan är okänd. - Jag känner henne. Läs manuset!
- Nu får det vara nog! - Jag vill jobba här.
Håll käften!
Jag försöker hjälpa dig. Samarbeta! Vad ska Plop göra? Jag fattar inte.
Plop är en fågel som faller från ett träd.
En man, eller ett djur, passerar och misstar honom för nåt annat.
- För vadå? - Jag fattar.
- Fågeln ser ut som ett kramdjur... - Nu går jag.
- Kommer du hem sent? Du är så söt. - Mamma är ännu sötare än vanligt.
- Varför övar du varje kväll? - Dirigenten är upptagen på dagen.
- Om tio minuter stänger ni av. - Så snart?
- Det är en bra film. - Som vanligt ger vi efter.
- Han undrade när du kommer hem. - När jag kommer, sover du.
- Väcker du mig? - Ja.
- Jag måste fråga en sak. - Jag är så sen.
- Vad kunde Plop misstas för? - Ingen aning!
- Snygg jacka. Ingen jag sett. - Den är ny.
- Vad ska du sjunga på konserten? - Kantat av Händel.
Först är det en barockkonsert, sen kommer vi.
Plop är mörkrädd. Det kan vara lösningen.
- Det är för att utveckla fantasin. - Så vi måste hitta på... Hej då.
- Är du lycklig? - Mycket lycklig.
Jag skickade manuset till många producenter.
De ringde inte för att säga att de ogillade det, eller inte hann läsa.
- Och nu... tänka sig att Rai... - Jag gör bara mitt jobb.
Hur presenterade du projektet?
Se här! Den sista italienska piratfilmen filmades här.
Ämnet kan bli för mycket för dem.
"Svarta bandets sista ord." Hört talas om den?
Aldrig.
- Vilka av mina känner du till? - Bara "Forsar".
- Och? - Inte precis min genre, men...
- Är den rolig? - Ja, några scener.
- Vad sa du till TV-killarna? - Låt mig visa hur vi gjorde film.
Här en mexikansk saloon gjord av en utmärkt scenograf.
Jag ska presentera dig. Han kan användas för din film.
Vi filmade två filmer samtidigt.
"Sheriffen Clarks jävla nattvak" och "De vilda häxornas hämnd".
En på dagen, den andra på natten.
Vad sa jag till dem om "Kajmanen"? Jag märkte direkt deras intresse.
Äntligen en ambitiös, rejäl film. Vi får se vad de tycker om manuset.
Jag förklarade historien, men jag var tveksam när det gällde slutet.
- Slutet kan behövas... - Nej, det var mitt fel.
När jag pratade kom jag av mig, för jag hade inte läst allt.
- Hade du inte läst? - Jag hade läst det så här.
Diagonalt... skummade igenom det. Jag har svårt att koncentrera mig.
- Jag har problem, även personliga. - Vad är det du säger?
Jag tar till och med Omega 3. Teresa, jag läste inte manuset.
Oroa dig inte. Det ordnar sig.
Hur kunde du presentera det utan att ha läst det? Vad ska vi säga?
Oroa dig inte. Jag går på känsla. Den här filmen har allt.
Action, stämning. Allt finns där. Vi gör filmen.
Men jag fattade inte finansieringen och kurirerna... Komplicerat!
Vi tar det från början. Minns du Cesari?
Cesari som upptäckte kajmanens mutfonder har blivit hans högra hand.
Till kajmanens nybyggda kvarter kommer en svartbil.
Ur ett kassaskåp tar Cesari miljarder i statsobligationer-
- vilka körs till en bank i San Marino där de förvandlas till kontanter.
Dessa kontanter tas till Milano och förvaras i en hemlig lägenhet.
Det är nu kurirer kopplas in.
Män som specialiserat sig på att föra ut pengar ur landet.
Var och en för 500 miljoner lire över gränsen och sätter in-
- på ett hemligt bankkonto i Schweiz.
Vad användes pengarna på kontona i Schweiz till?
Svarande anklagas för att ha använt dem till olaglig partifinansiering-
- till mutor för att få fördelaktiga domar, och till skatteflykt.
Så nu förstår man ju att "Kajmanen" baseras på Berlusconi.
Vilken idiot jag var! Självklart!
Helikoptrar, stadion, skattmasar! Och jag fattade ingenting!
- Bruno, mannen vill tala med dig. - Vad vill du?
- Se vad du gjort. - Skulle jag göra film för vänstern?
- Hatade dem redan för 30 år sen! - Vad trodde du att det var?
- "Forsar 2?" - Om det ändå varit det!
Det tog mig tio år att få RAI:s erkännande.
- Vi måste skriva skadeanmälan. - Vad för nåt?
- Blanketten för skadeanmälan. - Ge mig den.
Bankerna ger mig inget alls. De tar filmstudiorna...
Jag sa det var en actionfilm. Ska jag säga "film om Berlusconi"?
- Jag röstade ju på honom. - Och det medger du!
Stick! Kör, så man kommer fram!
En man som blir rik över natten, har tre TV-kanaler-
- och blir premiärminister efter skulder och rättegångar.
Det är ingen film. Det är nåt alla vet.
- Bruno, var kommer du in? - Det är en film jag vill göra.
- Jag tror på den. - Det är en film folk väntar på.
Väntar folk på det här? Det är ett känsligt tema för en nybörjare.
Börja med nåt mer personligt. Den här filmen brådskar inte.
Ursäkta, men jag anser att det brådskar att göra den.
- Ideologiska filmer är för lätt. - Ideologiska? Du missförstår.
Vi ska inte vara fixerade på Berlusconi, Berlusconi, Berlusconi.
- Det vore besatthet. - Och filmen tar inte upp allt.
Som t. ex. banden mellan Berlusconi, Dell'Utri och Maffian.
Jag förstår inte. På vilket sätt?
Är det med i manus? Nej. Varför prata om det då?
"Kajmanen" är en bredare film, om makt, om Italien.
Och Italien de senaste 30 åren är Berlusconi.
Dessa ungdomar! De har sina bestämda åsikter.
Kanske du vill se ett andra utkast. Gjort av rutinerad manusförfattare.
...Någon ni själva väljer. - Tyvärr, vi är inte intresserade.
Jag vill verkligen göra filmen.
Inte klokt att ingen nånsin gjort en film om Berlusconi.
I Amerika gör de, om sin president-
- politiska filmer, komedier, thrillers, kärlekshistorier.
Här är de rädda. Pengar är bara en ursäkt. De räknas inte.
Jodå! Verkligen!
Kan jag få med en glassbägare? - Till barnen.
- Hur långt har ni hem? - Hur lång tid det tar? 10-15 minuter.
- I så fall nej. - Vadå "nej"?
Glassen håller bara i fem minuter. Tar det längre tid smälter den.
Jag tar bägaren, hoppar in i bilen och kör som en galning.
Kör jag in i ett träd, kommer jag inte fram i tid.
- Äter man inte upp allt direkt, så... ...förändras substansen. Jag vet.
- För vår glass... ...är annorlunda!
Jag vet det, men nog är nog!
Varför är alla emot mig idag?
Ni tar kål på mig!
- Hej, Giacomo, hur är det? - Bra.
...Vad gör du? - Läser Musse Pigg.
Gissa var pappa är.
- I Bologna? - Nej, i La...
- La? - Lappland.
Ett land av sjöar och skogar där solen aldrig går ner.
- Vad betyder det? - Det blir aldrig mörkt.
- Sover du aldrig? - Jo, med mask, som Zorro...
- God natt. Kyss mamma från mig. - Ja.
- Det ska jag göra. - Ska du kyssa henne?
- Ja. Hej då. - Hej då.
Nå, vad tycker ni? Föredrar ni statlig TV?
Med två identiska kanaler, gråa, med program som slutar elva på kvällen?
Med fullt påklädda dansare... Är det vad ni vill ha?
De försökte få bort oss, men jag hindrade det.
Inte för min skull, utan för er. Ni har fått vänta så många år.
Men nu kan vi börja!
Ni är besatt av mig. Jag fyller era tankar. Ni tänker inte på annat.
Jag vill skriva ner er, fortsätter även om ni köper tidningen...
Jag är en liberal förläggare. Ni får skriva vad ni vill.
Men ni har fel för folk älskar mig. Jag har tillgodosett ett behov.
Ni ser breven. Jag får tusentals brev om dan, alla från kvinnor.
De vill tacka för att jag gett dem TV på morgonen, och förändrat deras liv.
Domarkårens förhör om korruption har slagit ut en politisk klass.
Ni måste ta ställning emot domarnas självupptagenhet.
De vill ändra historien i vårt land och det är inte bra.
Vore det val idag skulle vänstern få en övervägande majoritet.
- Landet har inte råd med det. - Landet eller det här bolaget?
Nästa år är det val och vår grupp vill vara direkt inblandad i det.
Alla måste hjälpa till, våra TV- kanaler, våra stjärnor, tidningar.
Moderata i dag är mediokra figurer, helt utan karisma.
Den enda lösningen är en ny politisk makt, ledd av mig.
Ni struntar ju totalt i moderaterna.
Ni gör det bara för er skuld på 5000 miljarder-
- och för att domarna kollar era utländska bankkonton.
Ni vill gå in i politiken, för annars hamnar ni i fängelse.
Italien är det land jag älskar.
Här har jag mina rötter, hopp och förväntningar.
Här lärde jag, av far och av livet, mitt arbete som entreprenör.
Jag lärde mig också passionen för frihet.
Jag har valt att arbeta för allmänhetens sak.
Jag vill inte bo i ett intolerant land, styrt av omogna krafter-
- och av män bundna till politiskt och ekonomiskt konkursmässigt läge.
Så vad gör vi? Situationen är inte bra.
- Jag har kommit för att lugna er. - Nej, vänta nu.
När jag lämnar meddelanden, ringer ni aldrig tillbaka.
- Ni är aldrig hemma. - Jag förbereder en film.
Samma visa i 10 år! Filmstudiorna skulle ha betalats för länge sen.
Ni sköter inte avbetalningarna. De vill sälja och vräka er.
Jag behöver bara lite tid. Filmen tar form.
- Filmen om Columbus? - Nej, en annan, en vinnare.
Läste manuset igår, om tre månader är vi tillbaka och våra problem över.
Jag vet inte vad jag ska säga. Det beror inte längre på mig.
- Allt verkar vara rätt. - Det fanns ett fel vi rättade till.
- Är det klart? - Inte än.
Jag går tillbaka, så kommer du och vi berättar...
Börja du, så kommer jag strax.
Jag börjar, du kommer, vi förklarar situationen lugnt och sansat.
Exakt, vi börjar prata om det. Du får se att orden bara kommer.
Vi berättar att vi tänker separera men ännu älskar varann. Och dem!
Då går jag...
Det är jättebra. Inte ett enda fel. Din lärare kommer också bli glad.
Men om hon hittar fel och blir arg?
- Allt är ju perfekt. - Nej, jag vill kolla igenom igen.
- Jag kan nog fler fula ord än du. - Det vet jag, minsann!
Jag säger alla och börjar med "dra åt hel..."
Pojkar, pappa har nåt viktigt att berätta.
Det är så att... mamma och jag...
Jag kommer strax.
Jag klarar det inte. Kan vi inte skjuta på det? Andrea är så nervös.
Som alltid för sina läxor. Okej, nu äter vi middag.
Sen får vi se.
Kom hit!
På med pyjamasen och i säng.
Vem stannar?
- Pappa måste berätta en historia. - Okej, jag stannar.
Ikväll stannar vi båda två.
Mamma och pappa har nåt viktigt att berätta för er.
- Jo, det är så att... - Vilken vacker mamma vi har!
Vi ger henne en puss.
Sluta! Är ni tokiga?
Snälla, sluta!
Sluta! Nu räcker det! I säng!
Tack så mycket.
Jo, jag sa att...
Vi har nåt viktigt att berätta. - Inte sant, pappa?
Från och med i morgon kommer pappa bo i ett annat hus, hans eget hus.
- Han kommer inte hit varje kväll. - I alla fall inte som förut.
- Varför ska du bo i ett annat hus? - Då bråkar mamma och jag mindre.
Bråkar vi mindre älskar vi varann mer och alla blir lyckligare.
- Så vi sover inte alla tillsammans? - Idiot, du fattar visst ingenting.
Nej, vi kommer inte längre sova tillsammans.
Men ni kommer att ha två hus, två sovrum, en massa vänner...
Kan vi ha semester tillsammans?
Det får vi prata om längre fram.
Jag har en plan och budget för åtta veckor, men det kanske inte räcker.
Jag har många luckor i min budget, för jag måste veta vissa saker.
Framför allt när vi ska börja, så jag kan ringa efter folk.
"Nykommunisterna vill ha makt utan fria val, sjuk vana i deras DNA."
DNA! Det är ju viktigt att göra denna film. Vi söker finansiärer.
- Jag gör den gratis. - Det behövs inte.
Jag har alltid betalat folk, inte mycket, men...
- Vad var det du undrade? - Om du sett budgeten?
Hur så?
- Vad har du för stöd? - Jag väntar på svar.
- Ska kostymerna till rummet intill? - Nej, inte än.
- Vem har huvudrollen? - Fråga Teresa.
- Vi har bestämt att göra det här. - Friz, min vän...
Teresa vill omarbeta den här delen av...
...av parlamentet.
Vi måste ringa scenbyggarna och beställa... material.
- Hur gör vi? - Hur gör vi?
- Det får du säga. Hur gör vi? - Vi sätter igång.
Hon är fri.
Ingen kan stoppa henne.
Hon har bestämt sig för att inte älska mig mer.
- Jag vill att du spelar huvudrollen. - Tack, tack!
Jag smeker hennes skugga...
Jag kan inte sänka. Jag gillar den för mycket.
Tack, men en film om Berlusconi! Vi vet redan allt om honom.
- Från TV? - De som vill veta gör det.
De som inte vill... Finns inget mer att berätta. Allt är känt.
- Så vi gör inget och han vinner igen? - Han har redan vunnit.
För 20, 30 år sen, med sina TV-kanaler, ändrade han våra sinnen.
- Och manuset övertygar mig inte. - Du har ju inte läst det.
Det är som om jag gjort det. Jag vet redan vad det står.
Det som de till vänster skulle vilja höra.
"Berlusconis ansiktslyft misslyckat men inte hårtransplantationen."
- Skrattretande! - Inte min film!
Jag vet men folk skulle skratta. Jag har ett annat projekt.
Jag skriver...
Vi tog visst fel, Bruno. Vi får jobba vidare.
- Nu är hon arg, vilken karaktär... - Hon är begåvad.
Begåvad! Lite antipatisk och just därför gillar jag henne.
Jag skriver alltså en komedi som jag verkligen gillar.
- En komedi? - Ja.
- Tycker du en komedi passar nu? - En komedi passar alltid.
Och de ger sig iväg...
EU-PARLAMENTET
Herr Schultz, italiensk producent, gör film om koncentrationslägren.
Jag föreslår att ni får rollen som vakt.
Hon röstade också på honom.
Ni är perfekt!
Likaväl som att vi låter herr Schultz tala-
- kräver jag att ni ber Berlusconi ta tillbaka det han just sa-
- i enlighet med de värden vi alla européer delar.
Det jag nyss sa, sa jag med ironi.
Fattar ni inte ironi beklagar jag det.
Men jag tar inte tillbaka det.
Han har en mycket personlig syn på vad ironi är.
Utomlands är vi föremål för åtlöje. Inte bara intressekonflikt. - Hallå.
Hur ska jag göra?
Klart att jag är på kontoret. Du sa att du skulle göra det.
Jag förstår.
- Bara lugn, jag tar hand om det. - Problem?
- Nej, måste bara hämta minstingen. - Missförstånd! Sånt händer.
Utomlands kan de inte förstå... - Tack, Marisa.
...hur en typ som han lyckats förlama Italien-
- med sina personliga problem i tolv år, men så är det. Vi ses i morgon.
I Italien är pressen, men särskilt TV-
- som hör till min grupp och familj, bland våra starkaste kritiker.
Och varför det? Det verkar som om ni saknar Italiens sol.
Ni har aldrig kommit... och ni har aldrig satt på, aldrig satt på-
- en italiensk TV.
Om det är en sån slags demokrati ni tänker använda för att tysta-
- Europarådets president, så kom som turist till Italien.
Just här finns visst bara demokrati- turister, demokrati-turister!
När du läser det kanske du vill lägga till nåt.
Vi kan skapa rollkaraktären tillsammans, anpassa den till dig.
- Med nya idéer. - Hade du inte tänkt på mig?
- Var en annan skådis påtänkt? - Nej, hon tänkte sig ingen annan.
- Gör inte mig nåt om hon gjort det. - Nej, ingen särskild.
- Kanske du kan göra det mänskligare. - Ja, det gillar jag.
Jag ville inte berätta kajmanens liv utan vilka dimensioner det tagit.
Från byggandet av Milano 2 till premiärminister.
...Så det är verkligen Berlusconi?! - I stora drag...
Nej, men Berlusconi är ju en betydelsefull person i vår tid.
- Vare sig man gillar det eller inte. - Det är en film om Italien.
En fin idé, en stor utmaning för en skådespelare.
När Gianmaria Volontč spelade Aldo Moro, gjorde han ett fint jobb.
Och den där andra, oljekillen... Vi behöver göra såna filmer igen.
- Här är manuset. - Jag läser genast, jag är nyfiken.
Och när... Teresa, var det, va?
Så snart jag läst det, kan vi ses och diskutera det.
Ett ögonblick.
Vi måste hjälpa flickan. Det är en kämpe, men hon är också charmig.
Och hon har bra idéer. Du har... Ett ögonblick, bara.
Älskling, hur långt har du hunnit? Var är du? Vill du komma över?
Jag är här med några vänner. Ta en taxi.
Och när du satt dig i taxin... - Ursäkta mig.
...så ta av trosorna utan att chauffören ser det.
Eller... låt honom se det lite grann.
- Jag är inte säker. - Kommer strax. - Visst, visst.
Förra gången gick det inte bra. Jag vet inte varför.
Så jag lät placera en stor spegel i sovrumstaket, enorm...
Så är han, frigjord och lättsam. Perfekt för rollen.
Nästan sextio och inte en rynka.
Det du sa om att ge rollkaraktären en mänskligare framtoning...
Det är viktigt.
Tittar han?
Säg det!
Han tyckte mycket om projektet. Han har nästan sagt ja.
Vilket underbart projekt! En ny film tillsammans...
- Klart du skulle förvåna mig igen. - Ja, här har du mig.
Tog du med badbyxor? Är din fru lika vacker fortfarande?
- Vackrare än nånsin. - Och begåvad!
- Tycker inte hon, hon skäms ännu. - Försökt få henne på andra tankar?
Ja, men hon har återvänt till sin gamla kärlek, musiken. Sjunger i kör.
- För att få mer tid över för barnen. - Det var tråkigt att höra.
Hon var ju så begåvad. Synd.
- Till dina barn... - Tack. Du skulle inte ha...
Men, Bruno, vi jobbade ju ihop i tio år.
När ska vi träffa Pulici? Jag ser fram emot det.
Har alltid velat göra en film med honom. Marco Pulici!
- När du vill, organiserar vi det. - När sågs vi senast? "Forsar."
Jag sa titeln inte skulle funka. Jag klippte om filmen lite grann.
Kallade den "Alla Aidras män", och i Polen blev den en succé.
Jag visste att filmen hade nåt. Varför blev den en flopp här?
Jag var den ende som inte förlorade pengar på den filmen.
Idén att berätta ert "Lilla Italien" roar mig.
- Inte så fort, Jerzy! - Det är så roligt.
Allt ni italienare talar om är TV och Berlusconi.
Ni är ett folk halvvägs mellan skräck och folklore.
Överdriv inte!
Ni har vant er vid äcklet och varje gång vi tror att ni nått botten-
- så har ni inte gjort det, utan ni fortsätter att gräva.
Ni gräver och gräver och kommer allt djupare, allt längre ner...
- Så vi har nåt att fira? - Ja, pappa gör en ny film.
- Bravo, pappa, att du gör filmer! - Men vi kan inte fira utan mamma.
- Hon kommer efter repetitionen. - Nej, hon äter ute.
- En vän hämtade henne. - En flicka.
- En man. - En flicka.
- Hon är väl hemma vid halv elva? - Det sa hon inte. Hon gick ut.
Vad gör kajmanen med kontona? För att inte bli avslöjad-
- döljer han sina spår utomlands genom det som kallas offshorebolag.
De ägs av personer som säger att de är ordförande och administratörer-
- som låtsas att pengarna är deras. Ni inser hur skicklig han är.
- Jag vill höra historier om Aidra. - Ja, "Forsar" är bättre.
Aidras hår är svart, kolsvart.
Ingen kan känna igen henne och hon vill börja om från början.
Bruno... Bruno, vad gör du här?
- Var är barnvakten? - Jag skickade hem henne. Det är sent.
- Ja, det är det. Bäst att du går. - Var var du?
På teater.
- Det hade du inte sagt. - De hade biljetter.
- Vilka hade biljetter? - Våra vänner, du känner dem.
- Varför bjuder de inte med mig? - För de vet att vi har separerat.
Sluta med det där!
- Nu kommer han. - Hej, pappa.
Kom, pappa är här.
- Se vilken katastrof! - Punka på alla fyra däck!
Jag ringer verkstan.
Ett däck, okej. Men alla fyra! Vilket sjukt skämt!
Oroa dig inte.
- Vi kommer för sent till skolan. - Vi är redan sena.
- Det har redan ringt in. - Försök inte, kom nu!
- Vart ska du? - Till repetitionen.
Jag skjutsar dig. Teresa vet jag blir sen.
- Du repeterar ju jämt! - Vi har premiär om tio där.
- Är Teresa ung? - Ja, men oroa dig inte.
- Vi har bara ett arbetsförhållande. - Jag oroar mig inte.
- Jag bara undrade om hon var erfaren. - Nej, men hon är begåvad.
Du måste komma och hälsa på, scenografin är underbar.
Just när jag tyckte allt gick dåligt, gör jag film om Berlusconi-
- med en berömd skådespelare, Marco Pulici.
- Jag har till och med råd. - Vad bra. Jag är så glad.
Du ser hur livet är. Nytt projekt, en viktig film om Berlusconi.
- Har advokater läst manuset? - Inte än, men bara lugn.
- Jag skulle vilja att du läste det. - Javisst.
- Det finns en liten liten roll... - Jag måste gå.
- Jag vill att du gör den. - Jag? Nej, börja inte.
Varför inte? Igår sa Sturovski till mig:
"Varför sluta? Hon var begåvad." Du minns väl hur han pratade på?
- Ja, men det är ett avslutat kapitel. - Paola, jag går.
Jag kommer! - Nu pratar vi allvar. Du har det väl bättre nu?
Så organisera dig på annat sätt för barnens skull, var mer med dem.
- Var? Jag sover på kontoret. - Kanske dags skaffa en lägenhet.
- Dit barnen kan ta sina grejer. - Jag gör film nu och har inte tid.
- Dessutom är jag inte med på det. - Jag har en idé för att hjälpa dig.
Med mina föräldrars hjälp kan jag köpa ut dig ur lägenheten.
Sen kan du köpa en mindre i närheten.
- "Hjälpa mig?" Du sparkar ut mig. - Se det inte så.
De mest betydande cheferna skulle komma med sina fruar på julaftonen.
Jag skulle köpa smycken som var typiska för min perfektionism.
Jag skulle ge damerna, med datorns hjälp-
- örhängen, armband, halsband och broscher under årens lopp.
Inte samma presenter, utan hela tiden se till att komplettera-
- alla de smycken jag skänkt under årens lopp.
En dokumentär, så du får grepp om rollkaraktären du ska...
Ja, men min kajman ska vara mångfacetterad, mer nyanserad.
Vänta tills ni smakat på det här!
Jag sa till Teresa att kajmanen borde vara mer nyanserad.
- Är ni överens med mig? - Nej!
Berlusconi har själv arbetat sig upp. Han är nåt nytt...
Nytt och negativt!
Vi måste jobba med rollkaraktärens alla sidor.
Hjälten måste ha dragningskraft annars kommer publiken...
- Hjälp mig! Du är ju producenten. - Han kan inte bara vara negativ.
- Folk måste bli förtjusta i honom. - När Gianmaria Volontč gjorde...
..."Mördaren utan ansikte", så var rollkaraktären otrevlig men även...
...komisk. - Så fan heller! Fascinerande!
Det viktiga är att berätta vad denne man gjort vårt land.
Till vad han reducerat ert "Lilla Italien".
- Jerzy! Skål för "Kajmanen"! - Skål för "Kajmanen"!
Vad har ni för bevis? Vilka vittnesutsagor?
Inga, utom domares vilda fantasier som orsakat förföljelsen av mig.
Vårt Italien ska ha mer utrymme för folket och mindre för staten.
Mer för folket, mindre för staten. Mindre för staten!
Här är knapparna. Var och en går till en ledamot och därmed en röst.
Rött är emot och grönt är för.
Valet av statister är väl bra?
Ja, men ingen folkmassa runt kajmanen, tack.
- Jag vill se ansiktena. - Det har du sagt femtielva gånger.
- Men vi måste bestämma hur många. - Bruno sa 900.
Jaså? 900 statister, 900 måltider, 900 arbetsgivaravgifter?
Bruno! 900 statister blir för många.
- Vi har inte råd. - Hur skulle vi kunna betala dem?
- 900 i hela filmen. - Det betyder ändå 100000 euro.
- Detta är planritningen för... - För kajmanens hus. Bravo, Friz.
Jag ville ha nåt pråligare och mer smaklöst.
Det är det, och i filmen blir det ju...
- Förstärkt. - "Förstärkt." Bravo, Friz.
Bättre att inte göra för mycket men att göra det väl. Vi halverar allt.
Scenografin, genom att gruppera scener.
Vi halverar inventarierna, antalet statister, filmrullar.
Vi har inte råd, Teresa. Vi borde halvera allt.
- Jag har regisserat två kortfilmer. - Och?
Jag kanske inte klarar det. Alla frågar mig vad de ska göra.
- Är de oförskämda? - Nej då.
Men jag kanske inte klarar det. Jag har aldrig gjort det.
Du gör det nu.
Det är tufft som första film. Jag borde göra nåt som liknar mig.
- Det här liknar dig. - Nej, nåt jag kan bättre.
Nåt som ligger närmare...
Scenografen har en ny idé för kajmanens hus.
Senare! Gå!
Grips inte av panik för då gör jag det också.
Inget mer snack om kortfilmerna för då tittar jag på dem-
- avskyr dem och dumpar dig.
Nu fortsätter vi jobba.
Förresten, på söndag äter jag lunch hos mina föräldrar på landet.
- Kom med din fru och dina barn. - På söndag?
Vi får se, det vore trevligt.
Det var ju min!
Ät upp!
- Det här är pappas nya hus. - Det ser fint ut utifrån.
God kväll. Nycklarna, tack.
God natt.
4567226 euro för 554 scener.
I medeltal 5016 euro.
"Världarnas krig" går bättre än "Batman" och "Star Wars III".
- På söndag "Världarnas krig". - Nej, inga fler läskiga filmer.
- Du väljer jämt. - Nej, vi väljer tillsammans.
- Giacomo, vem väljer? - Du.
Det är inte sant. Vem har sagt att den är läskig?
- Mina vänner. - Din mamma!
- Det är film för vuxna. De "sexar". - De vadå?
- De "sexar". - I den filmen tror jag inte att...
- Hur länge får jag kela med dig? - Tio år.
- I tio år till. - Nej, när vi är tio slutar du.
Jaha, då är det slut. Vad synd.
Hur gick det hos psykologen?
Hon hade fula dinosaurier och knappt några legoklossar.
- Varför försinas du inte med mamma? - Försonas!
Förstoras!
- Lär dig orden! - Du håller käften!
- Nu är det dags att sova. - Vilken är bäst? Dida eller Buffon?
Jag vet inte.
Vilken målvakt är bäst? Dida eller Buffon?
Det beror på dag.
- Vem tycker du är bäst? - Dida.
- God natt. - Jag tycker Buffon.
God natt.
Hallå.
Andrea...
Är du hemma? "Matchen?!"
De ringde i morse, tre barn var sjuka så jag fick hoppa in.
Ja, jag tror det. Jag måste gå nu. Du får prata med mamma.
Det är en jättestor plan. Hej då.
Varför ringde du inte mig? Vad menar han med "en stor plan"?
Att den är stor, en stor plan.
Ja, jag tror han är reserv. Vänta lite.
- Är ni reserver? - De vet inte.
Hur många är ni på varje sida? De är åtta.
En match-med-åtta-i-lagen, för de är ju åtta.
Det är målstolpar överallt.
Överallt, och jag vet inte vilka de kommer välja.
Nej, inte grön, planen är brun, inte så fin.
Full av damm, det är liksom jord och grus med småstenar.
Nej, jag har inte rätt skor. Jag blir smutsig.
Jaha, du menar Andrea. Jag vet inte... men jag tror det.
Nej, jag frågar honom inte, jag skulle skämmas inför hans vänner.
Ursäkta, har Andrea rätt skor? - Jadå, det är bra.
Jag måste lämna planen. Jag blir utvisslad.
Jag går och byter på Margherita.
Hej. Kommer du utan pojkarna? De älskar ju att vara här.
Andrea ville inte missa en match.
- Vad synd. - Ja, en viktig match.
- Jag byter på henne. - Första gången på en stor plan.
Åtta på varje sida. De brukar vara fem.
På sluttningar rullar jordklumparna och skadar vinplantorna.
Allt hänger på lutningen, jordmånen.
Olivträd är annorlunda. Man behöver bara vattna dem de första två åren.
Men sen måste man rensa ogräs.
- Vad är det? - Jag kollar bara tiden.
- Kuphacka. - Kuphacka är den tekniska termen.
- När vi väl skördat oliverna... - Jag måste ringa ett samtal.
- Andreas match är slut. - Åh, dessa matcher!
Vid olivpressen ser jag till att mina pressas först.
Annars blir oljan för sur.
Vad blev slutresultatet?
2-2. Var det hans fel att de andra fick in mål?
- Och jag ser till att... - Hon sover.
- Du var ju där för tre minuter sen. - Ja, men jag ville se till henne.
- Din oro får mig att bli orolig. - Hon skulle ju bara se om hon sov.
Jag vet att hon bara ville se det.
Jag har då aldrig sett dig oroa dig för Margherita.
Ska jag springa iväg var tredje minut som du?
- Stackars Luisa var bara orolig. - Så hon är bra mor, men inte jag!
- Du tar alltid hennes parti. - Mamma, varför gör du jämt så här?
Ursäkta, Paola, nåt händer här... Oroa dig inte. Jag ringer igen.
Alla visste det ju! Dina bröder, din mamma, din pappa!
- Och alla var så glada! - Tala tystare, du väcker henne.
Varför fick inte jag veta att du är med en kvinna! Vi jobbar ihop!
Jag har ju aldrig träffat din fru, inte ens idag.
Hon var på matchen som jag missade för att se er två bråka.
"Jag är så som mamma, du är så."
"Min mamma tar ditt parti, men din mamma tar inte mitt."
Jag vet nu inte om min son gjort framsteg. Min fru fattar inget.
Tack, gode Gud.
Tänk dig, Teresa, om jag blev kär i dig.
Vilken jävla buffel jag hade blivit!
- Är du kär i henne? - Jag sa "tänk dig".
- Jag är svartsjuk. - Sluta larva dig!
- Men barnet, då? Jag vill veta. - Vi åkte till Holland och...
Säg det inte! Jag vill inte veta!
Det skulle bara gör mig upprörd. Och jag skulle nog inte förstå.
Även om ni förklarade, skulle jag inte förstå, så vi skippar det.
Här kommer de lägga kajmanen när han dör.
- Dör han på slutet? - Nej.
Men eftersom han är rik, har han låtit bygga den grav han vill ha.
Så när han dör, blir han lite glad.
- Vad säger du, Giacomo? - Jag kanske kommer gilla filmen.
- Mer än "Forsar". - Nej, inte mer än "Forsar".
- Bruno... - Hej, Marco.
- Hej. - Jag vill tala med dig.
- Är allt okej? - Ja, scenerna är underbara.
- Och familjen mår bra? - Bara bra.
- Hur många barn har du? - Två, nio och sju.
- Och hur gamla är de? - Jag sa det nyss, nio och sju.
Jag har en som börjat högstadiet. Puberteten kan vara så...
Men vi har ju också varit unga, så vi vet hur det är. Alltså...
- Har du problem? - Nej, men det här jobbet...
Man ser ungarna en vecka, sen inte på en månad.
Vi borde vara mer med dem, för barn känner en fars närvaro.
De behöver den särskilt i den åldern.
Så man hamnar i en valsituation. Vi måste vara...
- Vi måste vara män. - Jovisst.
Visst, men vad menar du egentligen?
Jag är ledsen apropå filmen, för Teresas skull, hon har ju talang.
- Du vet hur du ska välja... - Ja, hon har talang. Än sen?
- Jag ska ha... vad är det man säger? - Vadå?
Ett år då man inte gör nåt. Ett sabbatsår!
- När då? - Ja, när? Vet du vad min son sa?
"Jag sätter på TV:n för att se dig." Det fick mig att tänka efter.
- Jag behöver ta en paus. - Gör det efter filmen.
- Du har engagerat dig. - Inte skrivit på nåt. Strunt samma!
- Gör du inte Berlusconi-filmen? - Jag har alltid varit en kämpe.
Allende, Vietnam, fackförenings- bråken tillsammans med Gianmaria...
Jag vill ta det lugnt.
- Hur blir det med polacken? - Sturovski?
Ska jag tala med honom eller vill du göra det?
Kanske bäst att du gör det.
Du är som producenterna var förr. Du kände genast att jag var...
En puss... Sköt om dig.
Det löser sig.
Telefonsvararen. Men han kommer. Ni vet ju hur Marco är.
- Jobbar jämt! Från film till film. - Numera är han mest med sina ungar.
Du inser väl vilken tur du har? Pulici är en fiol, en Stradivarius!
- Vid minsta beröring... ett ljud. - Koncentrera inte på skådespelaren.
Filmen är mer än bara han. Du ville satsa på temat: "Lilla Italien."
- Men en rejäl skådis behövs. - Tänk dig filmen utan honom.
Mycket skulle gå förlorat, men filmen skulle ändå...
Filmen skulle ändå?
- Bruno! Filmen skulle ändå? - Filmen skulle ändå...
- Den skulle ändå ha samma slagkraft. - Det tror jag inte.
- Så utan honom gör du den inte? - Nej, det skulle jag inte göra.
- Hon är ny. En berömd skådis krävs. - Varför pratar vi om det här?
- Vad är det som händer? - Teresa, kan jag få tala med dig?
Vi kommer strax.
- Vad händer? - Pulici hoppade av, och han backar.
- Men varför? - Han kan inte.
Jag gjorde vad jag kunde men har nu fått nog. Jag kan inte gå tillbaka.
- Jag måste gå. - Vart?
Ser du blondinen? Det är min fru. Vi separerade för sex månader sen.
Och han som är med henne... Jag vet inte vem det är.
- Paola... - Varför göra nåt så vidrigt?
Vad vill du mig? Du skrämmer mig.
Du struntar i vad barnen känner när de ser sin pappa i denna skitvåning.
- Det hör inte hit! - Inte?!
Det var väl du som gjorde punka på mina däck!
Är du tokig? Även om det var sant, vem var killen på restaurangen? Va?
Vi har separerat! Vi lever inte längre ihop! Barnen vet! Alla vet!
Vad vill du ha av mig?
Inget, jag förstörde bara en tröja.
Det var en present. Den var så snygg.
Vad vill du ha?
Det var en fin present. Det var därför jag förstörde den.
Hej då, Paola. God natt.
Vad ska jag göra?
Marisa, hur är det? Har någon sökt mig?
Ja, banken, för nåt brådskande. De har ringt tre gånger.
Teresa har också försökt nå dig. Och flera skådespelare kommer hit.
- Ska jag be dem lämna foton? - Ja, gör det.
Jag fick ett samtal från en festival: "Film och Psykoanalys."
De vill ha en kopia av "Maciste vs Freud".
- Ska jag skicka en? - Gör som du vill.
- Kommer du in i eftermiddag? - Nej.
Pulici hoppade av, Sturovski drog sig ur. Vi gör inte längre filmen.
Va?
- Allt är avblåst. - Vi måste ju göra den här filmen.
En platt gul!
Varför hittar jag inte den lilla biten?
Paola, vad har jag gjort dig?
Vad har jag gjort dig?!
- God kväll. - God kväll.
Infödingarna intar sina positioner. Samlas runt Columbus.
Utan skor, tack.
Vi filmar med kameravagn men avancerar mycket mycket långsamt.
Se till att alla har förstått. - Alltså...
Det här är Columbus' triumf. Ingen trodde på honom.
Men efter sju månaders lidande till sjöss...
- Det visste jag inte. - Sju månader!
Världen är tacksam, för tack vare dig har den blivit större. Så, le...
- Le! - Var?
Nej, jag sa "le".
Så där, ja. Bravo!
Regissören talade om Columbus' leende.
- Vad gör vi med munken? - Ut ur bild, kommer inte först.
Vi går över till Torvajanica. Alla tillsammans...
Vi äter en god pizza. - Vad heter den där pizzerian?
- "Da Paperone." - "Da Paperone" vid Torvajanica.
Jag hörde dig! Sluta skrika! - Nej, det var inget.
En skådespelare måste koncentrera sig före en scen.
Älskling, två tagningar till och sen är vi klara.
- Action! - Avstängd!
Ers Majestät, glädjen att se er är lika stor som havet jag just...
...seglat över. - Förlåt, vi tar om det.
"Gift Bonomo, född i Rom, bosatt på Via Antonio Pollaiolo 5 i Rom."
"Parterna, vars identiteter notarien bekräftar, accepterar..."
- Är allt bra? - Ja.
Säkert det? Det här är ett viktigt steg.
Vi vet det.
"Bruno Bonomo säljer och överför sina rättigheter"-
- "vilka uppgår till hälften, till Paola Zamorani"-
- "ägare av återstående rättigheter, och som därmed blir enda ägare."
På pannan...
- Hjälp! - Hjälp, pappa!
Bara lugn...
Där är syateljén med alla kläder, sömmerska och kostymtecknare.
Och där är filmbussen med all elektrisk utrustning.
- Och det är du som betalar alla? - Ja.
- Hur klarar du det? - Jag har råd att berätta en dag.
- En enda dag i kajmanens liv. - Vilken dag?
Den sista av hans rättegång som dragit ut så på tiden.
Men idag kommer han förklaras skyldig eller oskyldig.
Bruno, nästan klart.
- Men om det blir för dyrt för dig? - Oroa dig inte för det.
- Och om filmen inte går bra? - Går den bra så gör den...
Gör den inte det, kommer du ju aldrig göra en film igen.
Giacomo...
Paolo, inta din position!
Livvakter!
Livvakter till bilarna, tack!
Maurizio, den här vägen.
Då så, vi filmar...
- Är du beredd? - Jadå.
Alla till sina positioner!
Sätt igång.
- Kamera. - Kameran går.
Action...
- Du måste säga det mycket högre. - Action!
Jag vill påminna rätten om att jag idag inte bara talar som anklagad-
- utan framför allt som medborgare-
- till vilken de flesta italienare gett äran och ansvaret att regera.
Eftersom ni regerar över detta land har italienarna rätt att få veta...
Ni angriper premiärministern, vilket ni inte har rätt att göra.
Om ni vill engagera er i politiken, avgå och se till att bli vald.
När jag hade cancer gav vänstern mig sex månader att leva.
Ett år på sin höjd. De trodde att de kunde vinna över mig i valet-
- men enbart tack vare cancern eller genom rättsväsendet.
Jag är inte anomalin.
Anomalin i Italien är kommunisterna och deras hat mot mig.
Deras politiska användning av "rättvisa" är italienska anomalin.
Vi kan inte slösa bort allmänhetens pengar på en rättegång-
- som baseras enbart på lögner.
Jag är den ende som regerat en hel mandatperiod.
Jag har genomfört fler reformer på fem år än vänstern gjort på femti.
Inte för regeringen, utan för att ge inflytande.
I skolorna, på universiteten, i domstolarna, i pressen, på TV-
- i domarkåren, grundlagen...
En styrelseledamot har medgett att mutfonder fanns-
- i er grupps utländska bankkonton.
Tänker ni neka till en så allvarlig anklagelse?
Jag åberopar min rätt att inte svara.
Vänstern är så förbaskat trist. Den är trist och gör folk ledsna.
Jag ville ge det här landet hopp.
Tyvärr saknar nu halva befolkningen allt hopp och känner bara hat.
Det är det enda vänstern kan göra: Hata mig.
Ni gav stora summor till domare för att de skulle utföra handlingar-
- i strid med deras plikter. Stod de på era lönelistor som anställda?
- Svara inte på det. - Nej. - Jag måste gå.
Jag är sen. Grekiske presidenten väntar på mig för ett viktigt möte.
- Jag hade hoppats att denna gång... - Jag tillhör ett triumvirat...
- Gå bara, svara inte! ...som styr Europarådet.
Den anklagade vill visst undvika rättegång, men här står:
"Alla medborgare är lika inför lagen."
Den här medborgaren har kanske större rättigheter eftersom-
- majoriteten av italienarna...
Nu går jag. - Majoriteten av italienarna, i fria val...
...gett honom mandat att regera.
Mina bundsförvanter var nollor. De var fascister.
Jag gav dem regeringsposter, gjorde dem till ministrar.
De var kristdemokrater som slet sitt hår. Jag lugnade dem.
Sen fick jag höra från hela Europa "Se upp, de är rasister!"
Jag fick dem att ta reson, gav dem regeringsposter, trots att-
- de förolämpade mig och kallade mig för maffiamedlem.
Jag gav dem regeringsposter, men idag har ingen av dem ringt mig.
Fem år sen första förberedande domstolsbehandlingen.
Den anklagade har konsekvent uteblivit från rättegången.
Han försökte stifta lagar som skulle stoppa denna rättegång.
Det som främst gällt har varit möjligheten att ha rättegången-
- så att domarkåren kan fullgöra sin uppgift i statens tjänst.
Herr ordförande, en sista sak innan rätten drar sig tillbaka.
Jag hoppas ni är medvetna om att ni med domen kan ändra på-
- vårt lands historia.
Premiärministern...
De ringde från domstolen. De är klara.
Vi är också klara. Vi åker dit.
Premiärministern, vilken dom förutspår ni?
...döms till sju års fängelse, förbud att inneha offentlig tjänst-
- och hans medborgerliga rättigheter upphävs, så länge domen varar.
Den anklagade åläggs också att betala rättegångskostnaderna.
Motivering till domen deponeras inom 60 där. Det var allt.
I en liberal demokrati följer domarna lagen.
De sätter inte upp något motstånd, motstånd, motstånd-
- mot mannen som av väljarna valts att regera.
I en liberal demokrati kan den som regerar bara dömas av jämlikar-
- det vill säga, de som valts av folket.
Ändå vill "domarkasten" ha makten att besluta i väljarnas ställe.
Och jag känner att stunden har kommit att stoppa dem.
Med min dom har vår demokrati förvandlats till en regim.
En regim som alla fria människor som ni-
- har rätt att bekämpa med alla medel.